# Installation guide (Български)

From ArchWiki
Jump to navigation Jump to search
The printable version is no longer supported and may have rendering errors. Please update your browser bookmarks and please use the default browser print function instead.

Тази страница е ръководство за исталирането на Arch Linux от “живия“ диск зареден от официалния инсталационен образ. Преди инсталиране е препорачително да погледнете често задаваните въпроси. За нормите използвани в този документ вижте Help:Reading. В частност , примери форматирани с `курсив` трябва да бъдат заменени.

За по обстойни иструкции вижте съответните ArchWiki страници или man page ръководства на самите програми, връзки и за двете от които са налични на тази страница. При нужда от помощ може да се обърнете към чат-а или да оставите своите въпроси във форума.

Arch Linux би трябвало да работи на всяка x86_64 съвместима машина с поне 512 MB RAM. Основна инсталация с всички пакети от група base може да заеме по-малко от 800 MB of дисково пространство. Тъй като инсталационният процес трябва да вземе пакети от външни хранилища, това ръководство приема, че е налична работеща интернет връзка.

## Преди инсталацията

Ще откриете инсталационния диск и съпътстващите го GnuPG подписи на Download страницата.

### Verify signature

Преди да използвате диска е препоръчетелно да проверите подписите му, особено когато е свален от HTTP mirror, изтеглянията ог който могат да бъдат промеменени.

На система с GnuPG инсталиран, направете го сваляйки PGP signature (под Checksums) в папката с ISO файла, и потвърдявайкиго с `gpg --keyserver pgp.mit.edu --keyserver-options auto-key-retrieve --verify archlinux-<версия>-x86_64.iso.sig`.

В алтернатива, изпълнете `pacman-key -v archlinux-<version>-x86_64.iso.sig` от съществуваща Arch Linux инсталация като root.

Note:

- Съмият подпис може да бъде манипулиран ако е свален от mirror, от колкото от archlinux.org като отгоре. В този случай, потвърдете че публичният ключ, който се използва да се декодира подписа, е подписан от друг, достоверен ключ. Командата `gpg` ще ви даде отпечатъка на публичният ключ.
- Друг начин да се потвърди автентичността на подписа е да се потвърди че отпечатъка на публичният ключ е същият къто този използван от разработчикът на Arch Linux който е подписал ISO файлът. Вижте Wikipedia:Public-key_cryptography за повече информация за процесът с публични ключове за удостоверяване на ключове.

### Включете живата среда

„Живата“ среда може да бъде включена от USB флашка, компакт диск или по мрежа с PXE. За други инсталационни начини, вижте Category:Installation process.

- За да изберете носителя с Arch, вероятно трябва да натиснете клавиш по време на автоматичения тест при включване. Погледнете ръководството на дънната платка на компютъра Ви за повече информация.
- Щом се появи менюто на Arch, изберете Boot Arch Linux и натиснете `Enter` за да влезете в инсталационната среда.
- Вижте README.bootparams за списък с boot параметри, и x86_64 за списък с включените пакети.

Ще бъдете логнати в първата виртуална конзола като root потребител със Zsh шел.

За да смените с друга конзола — например, за да видите това ръководство с ELinks по време на инсталацията — натиснете клавишната комбинация `Alt+стрелка`. За да редактирате конфигурационни файлове, използвайте nano, vi или vim.

### Изберете клавиатурна подредба

Първоначално избраната конзолна клавиатурна подредба е US. Други достъпни оформления могат да бъдат изброени с:

    # ls /usr/share/kbd/keymaps/**/*.map.gz

За да промените клавиатурата добавете името на файла ѝ към loadkeys(1), пропускайки пътя и разширението. Например, за да изберете германска клавиатурна подредба:

    # loadkeys de-latin1

Конзолните шрифтове се намират в `/usr/share/kbd/consolefonts/` и се избират със setfont(8).

### Проверете boot режима

Ако е избран UEFI режим на UEFI дънна платка, Archiso ще включи Arch Linux чрез systemd-boot. За да проверите това, проверете efivars директорията:

    # ls /sys/firmware/efi/efivars

Ако директорията не съществува, системата може да зареди в BIOS или CSM режим. Проверете ръководството на дънната ви платка за детайли.

### Свързване с интернет

Инсталационният образ включва dhcpcd за жична връзка[dead link 2021-07-05 ⓘ] при включване. Връзката може да бъде потвърдена с ping:

    # ping archlinux.org

Ако връзка не е достъпна, stop dhcpcd със `systemctl stop dhcpcd@interface` където `interface` може да бъде tab-completed. Продължете с настройването на мрежата според Network configuration.

### Обновяване на системния часовник

Използвайте timedatectl(1) за да се уверите, че системният часовник е точен:

    # timedatectl set-ntp true

За да проверите състоянието на услугата, използвайте `timedatectl status`.

### Разделяне на дялове

Разпознатите от системата твърдите дискове са показани като `/dev/sda` или `/dev/nvme0n1` (block устройства). За да ги видите използвайте lsblk или fdisk.

    # fdisk -l

Резултати завършващи на `rom`, `loop` или `airoot` могат да бъдат игнорирани.

Следните дялове са необходими за избраното устройство:

- Един дял за root директорията `/`.
- Ако UEFI е включено, и системен дял.

Note: Swap може да бъде отделен дял или файл.

За да промените таблицата на дяловете, използвайте fdisk или parted.

    # fdisk /dev/sda

Вижте Partitioning за повече информация.

Note: Ако искате да създадете устройство за LVM, disk encryption или RAID, направете това сега.

### Форматиране на дяловете

Щом дяловете са създадени, всеки трябва да бъде форматиран в съответната файлова система. Например, за да форматирате дяла root на `/dev/sda1` с `ext4`, използвайте:

    # mkfs.ext4 /dev/sda1

Ако създадохте дял за swap (например `/dev/sda3`), включете го с mkswap:

    # mkswap /dev/sda3
    # swapon /dev/sda3

Вижте Създаване на файлова система за детайли.

### Включване на файловите системи

Включете файловата система на дяла root към `/mnt`, например:

    # mount /dev/sda1 /mnt

Създайте точки на качване за други дялове и ги включете подобаващо:

    # mkdir /mnt/boot
    # mount /dev/sda2 /mnt/boot

genfstab(8) ще открие качени файлови системи и суап място.

## Инсталиране

### Избиране на източник

Исталационните пакети трябва да бъдат изтеглени от mirror сървъри, които са описани в `/etc/pacman.d/mirrorlist`. На “живата“ система, всички източници са включени и подредени по скорост и времето необходимо за синхронизирането им, когато е бил създаден инсталационният образ.

Колкото по-високо в списъка е източник, толкова по-скоро ще бъде използван при сваляне на пакет. Вероятно бихте искали да редактирате файла, като преместите географски по-близките източници най-горе в списъка, въпреки че и други фактори могат да повлият.

По-късно този файл ще бъде копиран от pacstrap, затова е добре да ги подредите правилно.

### Инсталиране на основни пакети

Използвайте скрипта pacstrap(8) за да инсталирате групата base пакети:

    # pacstrap /mnt base

Тази група не включва всичко налично на “живата“ инсталация, като btrfs-progs или определени безжични фърмуеари; вижте включените пакети за сравнение.

За да инсталирате пакети и други групи като base-devel, добавете имената им след pacstrap (разделени с интервал) или с индивидуални pacman команди след стъпката #Chroot.

## Настройване на системата

### Fstab

Генерирайте fstab файл (използвайте `-U` или `-L` за UUID или надпис):

    # genfstab -U /mnt >> /mnt/etc/fstab

След това проверете съдържанието на изходящия файл в `/mnt/etc/fstab` и редактирайте в случай на грешка.

### Chroot

Change root в новата система:

    # arch-chroot /mnt

### Времева зона

Настройте времевата зона с:

    # ln -sf /usr/share/zoneinfo/Region/City /etc/localtime

Използвайте hwclock(8) за да създадете `/etc/adjtime`:

    # hwclock --systohc

Тази команда очаква часовника на устройството да бъде UTC. Вижте System time#Time standard за детайли.

### Локализиране

Махнете `#` пред `en_US.UTF-8 UTF-8`, както и от други нужни локализации в `/etc/locale.gen` и ги създайте с командата:

    # locale-gen

Настройте променливата `LANG` в locale.conf(5), например:

    /etc/locale.conf

    LANG=en_US.UTF-8

Ако сте променили подредбата на конзолната клавиатура, може да направите промените постоянни във vconsole.conf(5):

    /etc/vconsole.conf

    KEYMAP=de-latin1

### Настройване на мрежи

Създайте hostname файла:

    /etc/hostname

    моето-хост-име

Добавете го и в hosts(5) файла:

    /etc/hosts

    127.0.0.1	localhost
    ::1		localhost
    127.0.1.1	моето-хост-име.localdomain	моето-хост-име

Ако системата е с постоянен IP адрес, то той трябва да бъде използван вместо `127.0.1.1`.

Завършете мрежовото настройване на току що инсталираната среда.

### Initramfs

Съдаването на нов initramfs обикновено не е необходимо, защото mkinitcpio е бил задействан от инсталирането на пакета linux при извършването на pacstrap скрипта.

При специални случай, променете mkinitcpio.conf(5) файла и създайте initramfs образ с командата:

    # mkinitcpio -p linux

### Root парола

Създайте root парола с:

    # passwd

### Boot loader

Linux-съвместим boot loader трябва да бъде инталиран за да включите Arch Linux. Вижте Arch boot process#Boot loader за да изберете някой от предоставените.

Ако разполагате с Intel или AMD процесор, включете microcode обновления.

## Рестартиране

Напуснете chroot средата като напишете `exit` или като натиснете `Ctrl+D`.

Също така може да изключите всички дялове с `umount -R /mnt`: това позволява да забележите "заети" дялове, ако има такива и да намерите причината за това с командата fuser(1).

Накрая рестартирайте машината като напишете `reboot`: всеки все още включен дял ще бъде автоматично изключен от systemd. Не забравяйте да извадите инсталационния носител, след което се впишете в новата система с root потребителя.

## След инсталиране

Вижте основни препоръки за насоки в поддръжка и след инсталационни ръководства (като включване на графична среда, звук или тъчпад).

За списък с програми, които биха ви заинтересовали, вижте List of applications.

Category:

- Installation process (Български)

Hidden category:

- Pages with dead links